I tidigare avsnitt:
Nån utanför släkten är gravid med ett adligt barn.
Vad tror du ett sånt barn är värt?
Vi får lita på varandra för att hejda de adliga släkterna.
De kommer att härska igen. - Ta dig till Adalind.
-Vi måste härifrån. -Fann du henne inte?
-De flydde. -Nån har förrått oss båda.
-Mår du bra? -Aswang...
-Vad ska vi säga till Wu? -Han skulle inte förstå.
-Ska han få tro att han är galen? -Jag vet vad jag såg!
"Du ska inte korrumperas, du ska inte ruttna, du ska inte förgås."
Vänta. Ge mig ficklampan.
-Det ska inte vara ett rum här. -Kolla där!
Vi måste få hit nån från universitetet.
Var försiktig.
"S.S. Phaedra, 1946." Aten, Kairo, Malta, New York.
Ska vi öppna den?
Hjälp mig.
-Vi borde berätta. -Du såg själv att han inte är redo.
-Men efter min första best, så... -Hank, vi är ju här.
Ursäkta. Mitt första väsen.
Vissa väsen är ju mer bestialiska än andra.
Jag var ju helt knäckt. Jag kunde inte sova utan min pistol.
När ni förklarade tog det ett tag att vänja sig, men nu går det bra.
Nick är ju din partner. Du litade redan på honom.
Om jag inte redan hade kopplingar till Nick och älskade honom...
-...hade jag tagit det annorlunda. -Ditt liv är bättre nu.
Ja, med Nick. Men om jag inte var med honom skulle jag nog inte vilja veta.
-Alla kan inte acceptera väsen. -En Fuchsbau eller Blutbad är en sak.
Men en Aswang... De är till och med vi rädda för.
Man kan ju bli knäpp om det är ens första upplevelse av väsen.
Jag vet att jag tjatar. Men man kan bli knäpp.
Ja. Vi får vänta och se hur Wus behandling funkar.
Han kanske blir bra igen.
Tänk om han inte blir det?
Då får vi berätta för honom.
-Man upptäckte att... -Det är fel. De har ingen respekt.
Vad förväntar du dig av gravskändare?
Varför är det en så viktig upptäckt?
Oftast har sarkofager formen av en farao eller nån annan viktig person.
Men här har vi en Anubis. Det är den egyptiska dödsguden.
-Nu när den är uppe gör vi det, va? -Ja, vi gör det.
Vi har väntat i 70 år på att se mumien, så vi kan vänta lite till.
Jag heter Suzanne Lee, och jag rapporterar från mumiens nya hem.
Då kör vi.
Vi har honom.
-Vi tar med den. -Först ska jag göra det här.
Vi måste sticka.
Ska det vara nån i labbet? Jag hörde nåt.
Nej, det ska vara tomt.
Du där! Ställ dig där jag ser dig.
Karl?
Jag är skjuten.
Förlåt. Jag ställde till det.
Jag hörde pistolskott. Vad är det som händer?
Sen slog Aswang med sin långa, svarta tunga och åt upp bebisen.
Nej, vänta. Inte först.
Den stack in tungan i den gravida kvinnans mage-
-och sög ut fostervattnet. Sen åt den upp bebisen.
Vad mer berättade din farmor om Aswang?
Aswang har vassa klor. De klättrar uppför väggar och träd.
De kan fånga dig överallt.
Att ingenstans är säkert.
Kan du berätta mer om när du såg Aswangen?
Ja visst. Vad vill du veta?
Det var andra där, men de såg den inte. Hur förklarar du det?
Det jag såg verkade äkta.
Hur kan det ha varit äkta om ingen innan såg det?
-Ni kan vänta här. -Tack.
-Hoppas han kan prata nu. -Hej, Nick och Hank.
-Hur är det? -Okej. Medicinerad.
Vi kan sätta oss här borta.
-Alla saknar dig och hälsar. -Du verkar bättre än förra gången.
Har ni varit här förut?
Ja, precis när du kom hit.
Det minns jag inte.
-Får du nån hjälp här? -Jag är turligt nog inte sjuk.
Bara lite paranoid. Jag har inga tumörer i hjärnan.
Det har med min döda farmor att göra. Jag ser henne bara i mina drömmar.
-Hur är maten? -Minnesvärd. På många sätt.
Jag kan nog boka bord om ni vill stanna på lunch.
Ja, okej. - Jag är ledsen, men nån har blivit mördad.
-Vad härligt med ett mordfall. -Du börjar låta som dig själv igen.
Vi kommer snart tillbaka.
Hoppas ni får ta hem mig då.
Det var klotter på skåpen. En vakt är död, en är skadad.
En anföll vakten, som sköt den andre.
Där är vaktens vapen, tappad under slagsmålet.
-Hur mår han? -Han är knäckt över att partnern dog.
-Såg han gärningsmannen? -På sätt och vis.
Han sa att han såg ut så där. Han hade nog på sig en mask.
Och locket till sarkofagen var öppet, men nu är det stängt.
Inget leg, ingen plånbok. - Säg åt dem att kolla fingeravtryck.
Två hylsor. 9 mm, som polisens vapen.
Den döde, eller hans vän, tog vapnet och sköt vakten som kom in.
Det är hemskt när ens vapen används för att skjuta nån.
De kanske gjorde inbrott för att stjäla datorerna.
-Varför öppnade de sarkofagen? -Av nyfikenhet.
-Jag skulle vara nyfiken. -Vad är det som har hänt?
-Ni får inte komma in. -Jag heter professor Vera Gates.
-Jag måste få kolla sarkofagen. -Släpp in henne.
-Tack och lov att den oskadd. -Konstig form på en mumie.
Jag vet inget än. Det kan vara en missbildad person-
-eller ett religiöst föremål. Datortomografin avslöjar det.
Tills dess håller vi den stängd.
Vet ni vad symbolerna betyder?
"Jag skyddar de döda."
-Säger det er nåt? -Det stod i Tutankhamons grav.
-Vissa tolkar det som en förbannelse. -Vad tror ni?
-Jag vill ha tillbaka mitt labb. -Ni får det när utredningen är klar.
-Tror du mumien gick i Woge? -Jag vet inte. Vad tror du?
Jag hoppas inte det.
ÖSTERRIKE
-Ville ni prata med mig? -Ja, sätt er.
Drick.
-Jag jobbar fortfarande. -I ett par minuter till, ja.
Det är en fin armagnac. Ni lär behöva den.
Har jag gjort nåt fel?
Ja. Men ni kan ställa det tillrätta.
Ni behöver bara namnge alla era vänner i motståndsrörelsen.
Drick upp.
-Han är din. -Den döde heter Robert Jason Taylor.
24 år, kanadensare. I brottsregistret finns vandalism.
-Den andre, då? -Interpol bekräftade det nu.
Karl John Herman, 27. Schweiziskt och amerikanskt pass.
-Hans avtryck var på vapnet. -Han är mördaren.
Han är efterlyst terrorist. Mordbrand, stöld och mord.
Han gör inbrott på museum och klottrar i protest mot gravskändning.
Därav intresset för sarkofagen.
Enligt säkerhetsvakten anfölls han av nåt som såg ut som det i sarkofagen.
Mumien inuti är också formad som en Anubis.
Är mumien ett väsen i full Woge som är mumifierad och levande?
Antagligen inte. Men Karl Herman kan vara ett väsen.
-Samma sort som mumien. -Vilket sammanträffande.
-Starka släktband. -Då knyter vi upp dem.
Varför dröjer du så länge?
Jag vet. Misstag sker, det var inget att göra åt.
Jag ska göra det i kväll.
Bry dig inte om hur. Var redo, bara.
Hur tusan kom du hit?
-Vad har du gjort? -Vad pratar du om?
-Ditt barn. -Här är hon.
-Det är iskallt här. Veden är slut. -Jag såg henne. Jag höll henne.
Hon har varit med mig hela natten.
Jag hörde hennes hjärtslag.
-Vad är på tok? -Det låter som ett andra hjärtslag.
-Ska jag få tvillingar? -Inte så vitt jag kan se.
Jag höll henne i famnen. Hur är det möjligt?
Hon är den enda som kan svara på det.
Det där är inte Kehrseite.
Kan ett väsen i full Woge mumifieras?
Antagligen. Om väsendet hålls vid liv i ett upprört tillstånd.
Och om man har rätt droger för bevara tillståndet.
-Men det kan väl inte vakna? -Nej. Är man död så är man.
-Är det en mumifierad Anubis? -Kanske.
-Därav formen på sarkofagen. -Är Anubis väsen?
Många egyptiska gudar var det. Därför avbildades de som djur.
På den gamla goda tiden tillbad man väsen.
Tefnut, Ammit, Bastet, Khepri. De var som rockstjärnor.
Säkerhetsvakten anfölls av en Anubis. De finns kvar.
Ja, de är inte utdöda. Men det var inte den här. Den är död.
-Då var det en till Anubis. -Den här är en kallblodig mördare.
-Med ett politiskt budskap. -Jag är inte bra på hieroglyfer.
-Vet du vad det står? -"Jag skyddar de döda."
-Beati Paoli. -Beati Paoli, ja.
-Men nu för tiden? Och här? -Kan ni berätta vad Beati Paoli är?
Ett sicilianskt vendettasällskap med olika väsen-
-som skyddar väsens kultur.
Det grundades på 1600-talet. De ger sig på museum och antikhandlare.
Om väsensamlare köper och säljer stulna väsen ger de sig på dem.
Alla arga, unga väsen vill gå med i rörelsen.
Deras metoder är hemska-
-men om mumien är ett väsen-
-är det groteskt att ställa ut det i den formen.
Det är omoraliskt. Det är helgerån. Mumien är vår förfader.
-Förlåt, men vi brinner för det här. -Då får vi gå till husvagnen.
-Följer ni med? -Gärna.
Men vår bröllopsplanerare kommer, så den långa killen stannar här.
Beklagar.
-Det blir inte så illa. -Det är inte det. Men jag bara...
-Vi kanske borde prata med rådet? -De har säkert redan hört om det.
Och om det är Beati Paoli ska vi hålla oss undan.
Jag antar det.
Men vi var gudar en gång i tiden.
Vad hände?
Det är inte verkligt. Det är bara en dum saga. Det är inte verkligt.
Det är bara en dum saga.
Jag har nåt. "Kairo, 11 juni i Herrens år 1928."
"Jag fick en förfrågan från Lord Herbert på Royal Geographic Society."
"Två egyptier hade mördats vid en uppgrävning."
"Jag förmodade att gärningsmannen var ett väsen."
"Jag hade turligt nog min filmkamera med och filmade min utredning."
-Har du filmen? -Kanske. Det finns film i skåpet.
Vi tar en titt.
-"Kalikulten", "Tunguska"... -Leta efter nåt egyptiskt.
En hieroglyf, kanske?
-De är samma sorts sarkofag. -Han liknar dig, Nick.
Snälla, skaffa aldrig helskägg.
-Varför gör han så? -Den gick i Woge.
-Ser du det? -Ja. Gör inte du det?
-Nej. -Inte jag heller.
-Står det nåt mer? -Ja.
"Efter påtryckningar erkände Anubisen att den var medlem i Beati Paoli."
Det pratade Monroe och Rosalee om.
"Eftersom Anubis betraktades som gudar av egyptierna"-
-"begravdes faraonerna med en Anubis-mumie."
"De skulle bli gudar då. De dödade tusentals slavar i jakt på dem"-
-"men bara några stycken mumifierades i full Woge."
-Det är hemskt. -Inte undra på att de är arga.
"Han bekände att han tänkte stjäla mumien och begrava den."
"Jag lovade honom att göra det"...
..."och sände honom hän till hans förfäder."
Herman var inte där för att klottra, han ville stjäla mumien.
-Han försöker säkert igen. -Vi måste varna professor Gates.
Är "stängt" så svårt att förstå?
Vi har tyvärr...
Jag vet.
Ni är Monroe. Vi har inte blivit presenterade. Jag heter Alexander.
Ta det lugnt.
Jag ringde inte till rådet. - Varför är ni här?
Jag vill prata med Grimm.
Jag ser inga stygn eller tecken på ingrepp.
Otroligt. Halskotan och muskelvävnaden sitter ihop.
Det är en enda kropp. Jag har aldrig sett en sån här missbildning.
Det kan vara en genetisk mutation.
Ursäkta att vi stör. Får vi prata med er?
Inte nu. - Händerna liknar klor. De verkar inte vara hopmonterade.
Om den är förfalskad vet jag inte hur de har gjort.
Vi måste prata med er. Nu.
-Vad är det? -Inbrottstjuvarna lär försöka igen.
Vi föreslår att ni ställer sarkofagen på en säkrare plats.
-Det finns ingen. Här är bevakat. -Inte häromkvällen.
Nu är det det. Vet ni vem mannen är?
-Ja. Det finns politiska motiv. -Det struntar jag i.
Det här är vetenskap. Jag tänker inte skrämmas bort från min forskning.
Det är ingen vanlig aktivist. Han har redan dödat nån.
-Han struntar i vetenskapen. -Jag har anlitat fler vakter.
Labbet är bevakat. Gör ert jobb så gör jag mitt.
Det är århundradets upptäckt-
-och jag låter mig inte skrämmas av aktivistskurkar.
-Det skötte du bra. -Ja, hon är övertygad.
-Burkhardt. -Det är jag.
Vad är det?
Minns du Alexander från rådet?
-Är han tillbaka? -Ja, det är han.
Han är här, i vårt hem.
Är allt bra med dig och Rosalee?
Än så länge. Han kom precis till stan och vill prata med dig.
-Låt mig prata med honom. -Vi gör oss av med mellanhanden.
-Hur är det, Nick? -Vad vill du?
Jag vill inte ta det över telefon. Du får välja plats att träffas.
-Stanna där. -Okej.
-Vad var det? -Väsenrådet.
-Vad är det nu? -Alexander är tillbaka.
Lämna ett meddelande. Jag kan inte svara just nu.
Varför inte?
Var tusan är du?
Det räcker!
Berätta nu. Var är Adalind och Meisner? Vart tog du dem?
Jag är väldigt förlåtande om jag har skäl att vara det.
Men situationen är...väldigt flytande.
Du kan antingen ändra dig eller kvävas av ditt hjältemod.
-Hej, Juliette. -Jag ville se hur det var med dig.
Inte så illa, med tanke på omständigheterna. Men jag är här.
Fint att du kom.
Du, jag har faktiskt varit med om nåt liknande.
När jag var på sjukhuset och efteråt hade jag hemska mardrömmar.
Minns du kvällen när jag sköt? Jag hade tokiga saker i skallen.
Nick blev nästan tokig för att du inte mindes honom.
När minnet kom tillbaka var jag säker på att jag såg spöken.
-Jaså? Det visste jag inte. -Jag var livrädd.
Jag såg det inte tydligt, men det var så äkta.
Det var ditt minne som kom tillbaka.
-Försvann spökena? -När jag insåg vad de var, ja.
Men medan det pågick var det som att leva i en mardröm.
Men hur blev du av med känslan av att det du såg var på riktigt?
Vare sig det var äkta eller inte måste jag bli av med rädslan.
Vad hände sen?
Då blev jag bättre.
-Bra att ni kom. -Är allt bra?
-Tack för att du kom. -Önskar jag kunde säga detsamma.
-Hur länge har du varit här? -Ett par timmar.
-Jag behöver din hjälp. -Jaså?
-Ber ni en Grimm om hjälp? -I vissa situationer.
Och vissa Grimmar.
-Vad tror ni jag kan göra? -Känner du till Beati Paoli?
-Ja. -Mannen ni söker är medlem där.
Karl Herman. Jag struntar i vilken grupp han tillhör, han är en mördare.
Vi står inte bakom Beati Paoli, men vi står inte i vägen för dem heller.
Och vi tycker inte att väsen ska ställas ut i museum.
Det är respektlöst och farligt för väsengemenskapen.
Men att mörda vakten var att gå för långt. Rådet vill hejda honom.
Om du kom för att döda honom så tänker jag inte låta det ske.
Det vet vi. Därför vill rådet att du hejdar honom.
Jag ska berätta vad jag vet. Karl Herman försöker igen.
-Hur vet du det? -Han bad rådet om hjälp...
...med att stjäla mumien i kväll.
-Vad sa ni åt honom? -Han skulle inte ha dödat Kehrseiten.
Det är belagt med dödsstraff.
-Ska ni döda honom? -Du är en Grimm. Det är ditt jobb.
-Jag avrättar inte honom åt er. -Det måste tas itu med.
Jag tror han kommer be professor Gates om hjälp.
Ni har inte mycket tid, och jag ska med ett flyg. Lycka till.
Var inte det där skumt?
Att rådet ber en Grimm döda ett väsen?
Rådet kanske gillar vad som hände vid Alexanders senaste besök.
-Du slog honom sönder och samman. -Kanske det.
Alexander stack precis.
-Gates svarar inte. -Hur gick det?
Han sa att Karl Herman ska försöka igen och använda sig av Gates.
Hon svarar inte. Såg du nummerplåten på hans bil?
Det var en hyrbil. Jag ringde in den.
De ska bevaka utan att ingripa ifall vi måste hitta honom.
-Varför dök Alexander upp här? -Han kanske inte bara dök upp.
Jag kollar när han hämtade ut hyrbilen.
-Mumien är viktig för oss. -Vi hör av oss. - Vi ska till Gates.
Ja, den misstänkte är gripen. Vi behöver inga extra vakter mer.
Ja, jag är säker. Jag går och kollar labbet själv.
Här släppte han av dem.
-De kan inte ha kommit långt. -Vi hittar dem.
Fint med samarbete. Man får åka en tur, få frisk luft, och här är vi nu.
Nu ska vi bara hitta dem.
Tack för att du hjälper oss.
Det är konstigt att vara del av ett "oss".
Finns det nån i ditt liv?
Inte längre. Min flickvän dödades av adeln för två år sen.
Och det var ingen snabb död.
-Jag beklagar. -Jag ser fram emot att ge igen.
-Var är du? -I stugan med Adalind.
-Sebastian är onåbar. -Det är inte bra.
-Vet han var ni är? -På ett ungefär.
-Ni måste därifrån så snart ni kan. -Det blir svårt med tre.
-Kan du ta dig till Zürich? -Jag kan försöka.
Kontakta mig därifrån. Jag ser till att få ut er allihop.
Vi måste härifrån.
Jag har varit med om nåt liknande.
Jag hade hemska mardrömmar.
Jag var säker på att jag hade sett ett spöke.
Vare sig det var äkta eller inte måste jag bli av med rädslan.
Professor Gates ?
Professorn?
Hon är inte här.
-Han har henne. -De ska till universitetet.
-Ska vi ringa in det? -Han är ett livsfarligt väsen.
-Vi får sköta det själva. -Griffin. Ja, berätta för mig.
Tack. - Alexander hyrde bilen för tre dagar sen och har kvar den.
Han ljög om hur länge han var här.
Få en bil till campus och se om de hittar Alexanders bil.
-Hur många vakter är ni? -Det är bara jag.
-Inga extra vakter, alltså? -Gärningsmannen är gripen.
-Enligt vem? -Gates.
-Har du sett henne? -Inte än.
-Har du kollat labbet? -Ja. Allt är okej.
Stanna vid ingången, och säg till om Gates kommer.
De har hittat Alexanders hyrbil. Den står bakom byggnaden.
Vi måste hålla den under uppsikt.
-Du gör dig själv galen. -Hur vet rådet att vi känner Nick?
De insåg det i samband med Grausen.
Jag vill inte vara mellanhand för rådet och Nick.
Glöm inte att Alexander är en mördare.
Är allt bra, Nick? Jag är glad att du ringde... Va?
Alexander. - Var?
Ja visst. Vi kommer dit.
-Vad ska vi göra? -Följ med.
Du har ingen aning om hur viktig den här upptäckten är.
Det är ingen upptäckt.
Det är helgerån!
Sluta, Karl!
-Jag tror vi är klara. -Nej, det är vi inte.
Inte förrän det är rätt.
-Hur länge var jag medvetslös? -Bara i ett par minuter.
-Jag fattar inte. Det liknade Anubis. -Ni fick en ordentlig smäll.
Hjärnan kan spela en spratt. Jag har också sett konstiga saker.
-Men du såg inte det jag såg. -Ni har varit med om en pärs.
-Orkar ni ge ett vittnesmål? -Följ med mig.
-Hur tar hon det? -Hon tror det är stressen.
Det är nog bäst. Alexander, då? Kom han för att se om du skötte dig?
Knappast.
Den är fortfarande varm. De har inte hunnit långt.
-Hur långt ska vi? -Lite till. Vi är snart framme.
-Hoppas du har Alexander. -Jag tittar rakt på honom.
-Och vår Anubis? -Han la den i bilen.
-Vad ska vi göra? -Inget. Stanna där ni är.
-Du är en tjuv. -Som många andra.
-Förklara. -Du gjorde vad du skulle.
-Gav dig tid att ta Anubisen, alltså. -Du fångade mördaren.
Du skulle ha sagt vad du var ute efter.
-Då hade du inte gått med på det. -Det har jag fortfarande inte gjort.
Jag förväntar mig inte att du ska förstå varför det är viktigt.
Men den här gången får ni inte hejda mig.
Det ska vi inte.
Den här gången.
Det här är rätt rörande.
Förutom att vi hjälpte dem stjäla och bränna en 3 000 år gammal mumie.
En gång är ingen gång.
-Är du redo att åka hem? -Jajamän.
Vi sticker innan jag ändrar mig.
Blev ni av med en egyptisk mumie?
Hur vet du det?
Konstiga nyheter sprider sig fort här.
-Hur känner du dig? -Bra.
-Förstår du vad du tror du såg? -Mer eller mindre.
Tror du inte det var på riktigt längre?
Det var inte riktigt, det vet jag.
-Det är ju bra. -Det är väl det.
Det fanns bara i mitt huvud. Och där ska det förbli.
Översättning: Emma Gustafsson BTI Studios